Thomas! Christian! Luene.
Skal vi løpe om kapp, Buddenbrook?
- Til Grosse Petersgrube? - Førstemann til Trave!
Kjerra mi!
Se opp!
Rakkerunger! Bare vent!
Spring, Tony! Spring!
Hallo der! Stopp!
- Lukk igjen! - Først et kyss.
Hermann Hagenström!
Sånn ja.
Det er like vakkert hver gang.
Det gjenstår å se.
Det er som et skuespill som vi alle deltar i.
- Alle dansene er lovet bort. - Jeg har ikke spurt engang.
Datteren din spiller igjen prinsessen av Lübeck.
Hinrich Hagenström, du er og forblir en bråkmaker.
Den første dansen går i dag til broren.
- Far sier at Hagenström gjør sånn. - Hvordan det?
Med albuen.
De er flinke, Hagenström-familien. Man må være rettferdig.
Ja, de er oppkomlinger.
For Buddenbrook. De leve.
- Se som hun svever. - Ja, alltid med en ny.
Og Hagenström. Det er tredje dansen med Huneus' datter.
- To millioner i medgift oss imellom. - Allerede litt vaggende og feit.
Passer til å føde barn.
- Respekt. Noen har funnet hverandre. - Penger gifter seg med penger.
Er det ikke det vi alle vil?
- Blomster til herrene. - Ja. Du har virkelig-
- veldig vakre blomster.
Christian ville helst tatt med seg kurven hjem.
Kurven og alt som fins i den.
Ikke alt i kurven er til salgs, mine herrer.
Fru senator.
James. Du får ikke lov. Tenk på doktor Grabo!
Frøken Anna!
Du har virkelig byens vakreste blomster.
Prinsesse, vil du danse?
Når orkesteret kommer tilbake.
- Jeg tror ikke at vi to alene skal... - Og en fiolin.
- Hermann Hagenström. - Skal jeg hente bratsjen også?
- Og frøken Huneus? - Allerede i vognen, på vei hjem.
Det er allerede midnatt. Jeg må gå.
Det er som vår første kveld...
Da vi løp over engene i mørket.
I mørket. Ja, som alltid...
Folkene. Firmaet.
- Nå har du det uttrykket igjen. - Hva slags uttrykk?
Som om du ikke var nærværende.
- Du lukter litt. - Og du?
Roser. Uten tvil. Og litt varm, fuktig jord.
Buddenbrook-familien, utvendig pene og propre,-
- men svarte innvendig.
Stopp.
Disiplin.
Likevekt.
- Likevekt. - Det krever firmaet.
Jeg forstyrrer den familiære småpraten. Unnskyld meg.
Herr Grünlich, en forretningskontakt. Min kone.
Det er en ære.
- Sønnen min Thomas. - God dag.
Min andre sønn Christian.
- Bli og ta en kopp te. - Jeg ville ikke trenge meg på.
- Jeg kom i et forretningsanliggende. - Min datter Antonie.
- Kom du fra Hamburg tidlig i morges? - Jeg reiser mye.
- Hardt arbeid gir frukter. - Rastløshet. Jeg må ha noe å gjøre.
Du uttaler tankene mine.
Tony... Var så snill...
- Vi har slektninger i Hamburg. - Duchamp-familien.
Ja, vi er bekjente. Godhjertede mennesker.
Sanne kristne.
Hos dem finner man gudstro, barmhjertighet og fromhet.
Og alltid en kopp te.
Jeg innrømmer min svakhet for arkitektur.
Frøken Tony, stå stille et øyeblikk.
Se solens lek i din datters hår. Jeg har aldri sett noe så vakkert.
Ikke sett griller i hodet hennes.
Jeg skal ikke forstyrre lenger.
Det ville glede oss om du ville bo hos oss under besøket.
Takk, konsulinne, men jeg har rom på kroen.
Da går vi til kontoret.
Viktigper.
"Småprat"! Vi småpratet ikke.
En smule tåpelig, eller?
En veldig hyggelig, veloppdragen mann.
God kvalitet, konsul.
Frisk og tørr hvete.
- Som avtalt. - Og betalt.
Tusen sekker hvete fra Russland er lykkelig i havn.
Med Guds hjelp, kjære Grünlich. stersjøen er ingen liten pytt.
Thomas, kom.
Men hva forretningen er verdt, vet vi først når det er solgt.
- Henri, er alt bra der hjemme? - Takk for hjelpen, konsul.
Forsiktig! Se opp!
Jeg kan sette deg i kontakt med min forbindelse i Hamburg.
Vennskapelig eller forretningsmessig?
Jeg formidler kontakten. Du kan vel ikke nekte meg litt provisjon?
Bendix Grünlich. Mannen kommer hit og utveksler høflighetsfraser.
Nå skriver han til dere at han nærer dypere følelser for meg.
Han ber om din hånd.
- Jeg vet ingenting om ham. - Helt formelt-
- har far besøkt ham i Hamburg. Du ville få det veldig bra der.
Du er gammel nok. Nå er riktig anledning til å gjøre deg lykkelig.
- Og for firmaet Buddenbrook ville... - Nei! Aldri!
Aldri.
Nå er du uforskammet!
Han er motbydelig. Forstår du?
Thomas vil ta over firmaet.
Et ekteskap med en kjøpmann er din foreskrevne vei.
Ja, jeg vet det.
Men hvorfor akkurat Grünlich?
Med den vorten.
Og måten han snakker på... Pappa!
Ja.
- Nei! - Jeg ilte hit for å høre ditt svar.
- Jeg gir deg ikke mitt ja. - Siden jeg så deg første gangen...
- Ditt navn... Tony. - Du tar feil.
Siden den dagen står det skrevet i hjertet mitt for alltid.
Jeg har sagt nei.
Et hus, tjenere, klær og vogn.
Jeg skal bære deg på mine hender.
Du avviser meg.
Har du et hjerte?
Et følende hjerte?
Som du ser på meg. Glem det.
Du ser foran deg en mann-
- som tilintetgjort står ved avgrunnen.
Når du ser meg sånn, kan du da klare å si at du avskyr meg?
Nei. Reis deg.
Jeg avskyr deg ikke, herr Grünlich. Hvordan kan du si sånt?
- Du vil altså ikke drepe meg? - Ingen vil drepe deg.
Ida!
Vær så snill.
Havet vil gjøre deg godt.
- Travemünde ligger jo langt unna. - Frøken Tony, stå stille et øyeblikk.
Jeg har aldri sett et så vakkert hår.
Jeg elsker ham ikke.
- Må man ikke gifte seg av kjærlighet? - Ikke nødvendigvis.
Thomas...
Men har man flaks, Tony, så faller alt på plass.
Du må være vår feriegjest, frøken Buddenbrook?
Og du, har du badet?
Ja, det er friskt.
Jeg heter Morten og er sønn av loskapteinen.
Morten...
Ventriculus sinister.
Karikardio.
Aorta.
Det er ingenting for deg, frøken Buddenbrook.
Bare blod, tarmer og elendighet. Man venter på deg på stranden.
Men vil man bli doktor, må man kunne alt det der.
Men det er ikke bare sånt hele dagen.
Når man ser mennesket foran seg i all sin prakt som Gud har skapt det...
Som jeg prater...
Prat videre. Jeg hører gjerne.
Neimen... Se!
40 millioner år.
Da sank furuskogene og denne lille myggen ble bevart.
Jeg er en dum gås som ikke vet mye om verden.
- Hun bor hos loskapteinen. - Men hvem er den unge mannen?
Det er vel ikke loskapteinen?
Jeg trives ved havet.
Iblant kan det bli kjedelig.
- Og nå? - Kjedelig? Nei, slett ikke.
Vi snur.
Det er Bürgermeister Steenbock på vei til Russland.
Den ville jeg ikke reist med. Hos tsaren er det enda verre enn her.
Nå begynner du med de adelige igjen.
Er det riktig at noen skal fødes til å bli utvalgt og edel-
- og kaste et foraktfullt blikk ned på oss andre?
- Ingen vil se ned på dere. - Det sier du bare.
Nei, det gjør jeg ikke.
Min far sier at familien Buddenbrook nesten er som en adelsfamilien.
Du er datter av en patrisier fra Lübeck. Og jeg er-
- bare loskapteinens sønn. - Ikke si sånt.
Jeg er gjerne sammen med deg her på stranden.
Kan du bevare en hemmelighet?
Se her.
Hva er det for noe?
Jeg tilhører en studentforening i Göttingen.
Farlige demokrater. Nå vet du det.
Men ikke si noe til faren min!
Det betyr katastrofe.
Dette var den lykkeligste dagen i mitt liv.
For meg også.
Jeg skal arbeide hardt og studere.
Ikke glem denne dagen til jeg kommer tilbake som lege.
Du får en legestilling i Lübeck.
Her... Den er til deg.
Jeg er lei for det. Det var Grünlich. Han krevde det av pappa.
- Hva slags historie? - Vær så snill, mamma.
Julchen Hagenström har forlovet seg med August Möllendorpf.
- Hinrich Hagenström blir nok glad. - Det blir faren din også når...
Nei!
Du har ikke spist noe hele dagen.
- Jeg kan ikke spise. - Her er litt sjokolade.
Du er en Buddenbrook.
Vi er ikke født til å leve etter det vi mener er lykken-
- kortsiktig sett.
Ja.
Vi er ledd i en kjede.
Du ville heller ikke eksistert uten den rekken av forfedre-
- som banet veien for oss.
I det nådens år 1728 ble jeg, Siegmund Buddenbrook, født.
6. september 1785 har jeg gjennom prestelig kopulasjon...
...fikk sønnen vår kopper...
...tre personer hadde allerede spådd hans død...
Så ble Jodokus Buddenbrook rådsherre i 1599.
Hans sønn Kaspar ble skredder.
Han giftet seg i Rostock og var veldig godt stilt hele livet.
- "...var veldig godt stilt." - Han avlet 13 barn.
...og handlet med korn, olje og dyrehuder.
Etter pinsen i 1844 dro jeg til Bergen.
Den høye luften ga meg en sunn kropp...
Så døde min elskede hustru Clara i barselseng.
"Det lykkeligste året i mitt liv..."
Det lykkeligste året i mitt liv.
Forfedrene våre har latt plikten styre.
Men Morten elsker meg.
Kjærligheten... Ja, den er herlig.
Men du er en Buddenbrook.
Og kjærligheten din... Hvordan var det med den?
"Det lykkeligste året i mitt liv..."
Det var et kort år.
Men man kan ikke bare glemme det.
Mamma var et godt parti, ikke sant?
Gud sendte henne til meg. Herren har veiledet oss-
- og holder fremdeles sin hånd over Buddenbrook-familien.
Er det Guds vilje at enkelte blir født privilegert?
Grünlich har fått ditt løfte.
Jeg har ikke lovet ham noe.
Du skylder foreldrene dine å adlyde dem.
Herren lot min datter Antonie vokse opp med den æren-
- for dydig å vente på sin tilkommende-
- og så underkaste seg hans vilje.
Antonie Buddenbrook forlovet seg 22. oktober 1845-
- med kjøpmann Bendix Grünlich, Hamburg.
Tradisjonelt er medgiften for en jente i vår familie-
- 70 000 mark.
Men...en forretning gir avkastning, en familie vokser...
Herregud, du har ikke latt meg snakke ferdig. Da hadde du visst-
- at jeg helt enkelt til de 70 000 legger... ytterligere 10 000.
80 000, altså?
Ja.
I Guds navn.
- Ida! Du snører for hardt! - Du venner deg til det.
- Jean... Tror du hun blir lykkelig? - Hun er fornøyd med seg selv.
Det er den mest gedigne lykke som vi kan oppnå her på jorden.
James!
Han får ikke lov. Spør doktor Grabo.
Stopp!
- Er du fornøyd med meg? - Ja.
Hun har gjort et utmerket parti.
Og du skal bli kjent med den engelske forretningsverdenen i London.
Og du... Lykke til i Amsterdam.
Kaffe, krydder, gummi, petroleum, treverk, indigo.
Du vil få innblikk i hvordan handelen over Atlanterhavet foregår.
I Lübeck er man uenig om hvorvidt man skal bli med i tollunionen.
Jo større marked, desto større sjanser.
Pengene vil vokse.
Du sier det som om pengene hadde vært levende.
Ja, hvem vet?
I kveld er vi invitert i et selskap med handelsmenn.
En utvalgt krets. Veldig interessant.
Husets herre med sin datter.
Moren døde tidlig. I en ulykke...
Vakker, ikke sant?
Men hun har fram til nå gitt alle friere kurven.
Gerda Arnoldsen spilte for oss.
Hun så praktfull ut. Og selv om jeg ikke kan noe om fiolinmusikk,-
- spilte hun så vakkert at jeg fikk tårer i øynene.
For øvrig eier hun en Stradivarius.
- Jeg har fått den av min far. - Buddenbrook-familien er handelsmenn.
Vi kan ikke mye om musikk.
- Men du ble berørt. - Ja.
Der ser du.
Da du spilte, var det som om den levde.
Ja, du har rett.
Man må spille hver dag, ellers dør den.
Den forstummet. Klangbunnen.
Det er det som er hemmeligheten.
Bruden er verdt rundt tre hundre tusen kurant mark.
"Jeg høyakter Gerda Arnoldsen."
"Men jeg kan ikke se dypt nok inn i meg selv"-
- "for å avgjøre om den høye medgiften har bidratt til min entusiasme."
En forretning av en viss størrelse.
- Hvor mye? - Tre hundre tusen.
Det kaller jeg kjærlighet.
Ja, den er der, kjærligheten.
- Hva vet du om kjærlighet? - Jeg vet hva det er.
"Jeg elsker Gerda Arnoldsen. Høyakter Gerda Arnoldsen."
"Når jeg besøker henne, flyr tiden av sted..."
Heinrich Heine "Sangenes bok".
Litt ekstravagant for en kjøpmann, ikke sant?
I alle fall en kjøpmann som lengter.
La ingen i Lübeck få vite det.
Kjære mamma! Villaen vår er veldig vakker.
Grünlich er svært opptatt.
Han drar tidlig om morgenen og kommer sent hjem.
Jeg har bedt Grünlich om en vogn. Da kan jeg dra alene inn til byen.
Han har halvveis lovet meg en.
- Nå mangler bare kusken. - Tony!
Du er bankieren min. Han sier at mine innkjøp ruinerer ham.
Du ham..?
Det er veldig morsomt.
Virkelig, fantastisk, herlig...
Du ham?
En av vennene hans, bankier Kesselmeyer, er ofte hos oss.
En morsom fyr. Iblant klapper han meg på kinnet og sier:
Søte, lille frue. Hvilken velsignelse for Grünlich at han har fått deg.
Grünlich tar meg ikke gjerne med i selskapslivet i Hamburg.
Dessuten liker han ikke når jeg snakker med folk i byen.
Skal jeg være sjalu?
Du må ha tålmodighet, Thomas. Gerda vil ikke bestemme seg ennå.
Gi oss tid.
- Meneer Arnoldsen. - God tur.
Vær så god, tilbake til arbeidet.
Revolusjon, konsul!
Herlige gutter. ynene flammet av hat og entusiasme.
Uoppdragne ungdommer som lager bråk. Nå går vi til borgerskapet.
Forsiktig. De har kastet stein. Det var slaktergesell Berkemeyer.
Der er han.
- Bli her, Trine! - Berkemeyer.
Vær forsiktig, Jean.
Vi krever borgerrett! Revolusjon!
Vi må skyte respekt i pakket med kuler og krutt.
For noen tider. En tid av uro og bevegelse.
Rolig. Rolig.
Ro dere ned! Hva er dette for sludder?
Det er ikke noe sludder. Nå skal det bli en annen vals.
Gå hjem! Ikke forstyrr regimet. Lampene er ikke tent engang.
Revolusjonen har gått for langt.
Revolusjonen er overalt. I Berlin, i Paris...
Carl Smolt...
Hva er det du vil? Si det til meg.
Jo, konsul... Folket vil ha republikk.
Dere har jo allerede en.
Da vil vi kanskje ha én til!
Det er ikke noe å le av! Vi vil ha en ordentlig republikk.
Bare vent.
Et annet regime?
Jeg sitter i sofaen... i silkekjole. Og du betjener meg.
- Betjener jeg deg? - Ja.
Det er...
- Det ville passet meg bra. - Reis deg og kom deg ut herfra!
Vi frasier oss tjenestene dine.
Jeg skal si deg noe. Det er slutt med sjokolade på sengen.
- Ut. - Og på småfisingen i silkelakenene.
Kom igjen, kusk!
Under urolighetene i 1848 døde-
- min elskede kone Bethsys far, 81 år gammel.
Sønnen min Christian har på oppdrag av sin sjef, herr Richardson,-
- reist fra London til Valparaiso.
En konkurs i Bremen, Gebrüder Westfahl,-
- har vært et hardt slag for firmaet vårt.
Rug fra Rostock. Utrop: 70.
59 budt...
- 70, 25... - 71.
Hvor mye? 71 mark er budt.
En stor mengde korn som vi hadde levert mot gjeldsbrev, gikk tapt.
Det handler om 80 000 mark på én forsendelse...
Hvete fra Königsberg. Utrop: 60.
Det sies at svigersønnen i Hamburg er nesten blakk.
Ikke slå meg konkurs.
Ikke én dag til. Du tilbød 12 prosent og så 16, og jeg ga deg utsettelse.
Gi meg en ny utsettelse og du får 20 prosent.
Nei, nei.
Nei. Skriv til svigerfaren din.
- Hva om han nekter - Da er du konkurs.
Morgenkåper!
Ballkjoler! Hatter og hatter igjen!
Din forfengelighet har ruinert meg.
Faren min er rik. Hvis han visste hvordan du behandler meg...
Så vent på den dagen når rikdommen hans kommer oss til nytte.
Hva sier du? nsker du at faren min skal dø?
Har du gjort dårlige forretninger, Grünlich?
Grünlich må innstille betalingene sine. Sett deg.
Forstår du meg?
Er Grünlich konkurs?
Hvis jeg ikke gir ham penger.
Tror du at han er skyldig?
En bedrager?
Jeg så på regnskapet hans.
- Hvor mye dreier det seg om? - En stor, veldig stor sum.
Summen ville innebære en svekkelse av firmaet vårt.
Bra. Aldri. Det skal du ikke gjøre.
Da går du også konkurs.
Å, pappa...
- Hadde det ikke vært bedre... - Jo.
Kanskje.
Han har hele tiden vært motbydelig.
Fire år-
- bortkastet.
Fordringene dine til herr Grünlich er på 150 000 kurant mark.
Og du er under ingen omstendigheter klar til å ha tålmodighet...
Tålmodighet? Det går greit.
Ikke på noe vilkår. Helt utelukket.
Da må jeg la saken gå sin gang. Jeg skal ikke stå i veien.
Tillat meg... Kan du ikke gripe inn?
Med tanke på vekslene fra Westfahl, hadde det vært en gyllen anledning.
Firmaet Buddenbrook kan vise styrke.
For å gjøre betalingsevnen min klar,-
- trenger jeg ikke å kaste pengene mine i nærmeste vannpytt.
Vil du styrte din datter i fordervelsen?
For nøyaktig fire år siden, da vi hadde kniven på strupen,-
- kunne vi rope ut forlovelsen med frøken Buddenbrook på børsen-
- selv om den ikke hadde funnet sted. Hvordan bar vi oss ad-
- for å komme til datteren og 80 000 mark?
Man viser den reddende faren prydelige regnskaper.
Og da var allerede tre firedeler av medgiften vekselgjeld.
Jeg innhentet opplysninger.
Resten var Guds vilje.
Guds vilje... Ja, ja.
Og man innhentet opplysninger..?
Hos hvem?
Hos Bock, Massmann & Timm, Goudstikker, Petersen..?
De var alle innblandet.
De var i aller høyeste grad innblandet.
Bare reis! Tror du at jeg kommer hylende etter?
Jeg giftet meg bare med deg på grunn av pengene, men de holdt ikke!
Se til å pakke deg herfra! Jeg er lei av deg. Lei!
Tro meg, Tony, jeg overlot deg ikke til ham med lett hjerte.
- Jeg hadde sikre opplysninger. - La være. Nå er jeg hos dere igjen.
- Grünlich er..? - Konkurs.
Skyldig?
Ja.
- Jeg er fremdeles ung. - Ja.
Og pen?
Det er du fortsatt.
Vet du hva? Livet har ikke helt begynt ennå.
Det blir 154, 75...
Penger og svigersønn borte? En utrivelig sak.
Kjære Hagenström. Hele Grünlich-forretningen...
Det var bedrageri. Prinsessen vår ble solgt til en medgiftjeger.
- Hele mannen var en bløff. - For en skjebne.
71 er budt...
Konsul... Hvete fra Mecklenburg 166 mark?
Hagenström stjal hele partiet fra meg for 70 mark.
Skriv det som tap.
Vi kommer til å klare oss. Helt sikkert.
Nei. Jeg har blitt for redd.
Konkursen i Bremen og Frankfurt.
Tonys medgift.
Vi har tapt mye.
Vi skal finne nye veier.
Egne båter ville gjøre oss uavhengig av rederiene.
Kapitalen kunne vi skaffe om vi gikk sammen med andre kjøpmenn.
Kreftene mine avtar.
Sett deg i min situasjon.
Du skal sette inn en annonse for meg.
Kjøpmann Jean Buddenbrook,-
- kongelig konsul for Nederland,-
- har den ære å meddele-
- at han fra og med i dag-
- å tegne nye aksjer.
Den eldste sønnen Thomas-
- driver nå med det hele og fulle ansvar,-
- virksomheten i firmaet Buddenbrook.
Underlig. Underlig.
- For et vær! - Og fra klar himmel.
Konsulinne!
Ida...
Hva gjorde han?
Ingenting. Det gikk veldig fort, Christian.
- Señoritas... God morgen. - God morgen.
- Så godt det lukter. - Vi lager en herlig frikassé til deg.
Den engelske korrespondansen.
Gin, mine herrer. I Valparaiso var det medisin mot malariamyggen.
Johnny Thunderstorm.
Johnny Thunderstorm ble med meg fra London.
En helt utrolig fyr. En dagdriver. Jeg så ham aldri arbeide.
Tross det var han en dyktig kjøpmann.
"Du milde himmel," sa han alltid til varmen.
En gang lå vi åtte mann på kontoret og røykte for å fordrive myggen.
Da kom kontorsjefen.
"Arbeider dere ikke, mine herrer?"
Da sa Johnny:
"Nei, sir."
"Som dere ser, sir."
Og alle blåste sigarrøyk i ansiktet på ham. Sånn...
Mine herrer...
- Tilbake til arbeidet. - Jeg har fortalt en historie, Marcus.
Aline Puvogel.
Jeg synger bare småroller.
Det kan endre seg.
- Kjenner du direktøren? - Han kjenner meg.
- Du er da ikke redd for noe. - Burde jeg være det?
Fra broren din.
Skal han overta firmaet?
Jeg har det så bra som aldri før.
Man spiser middag med familien sin, hviler og går tilbake til arbeidet.
- Så spis med familien din. - Når kveldsmaten kommer,-
- føler man seg gjennomtilfreds.
- Hendene føler seg tilfreds. - Nå er du tåpelig, Christian.
Føler hendene seg tilfreds?
Jeg hadde vært tilfreds om du selv tok hånd om slike småting.
Karpe.
Hva er det?
Jeg skal dra langt bort-
- til Amsterdam.
Du har blitt mer alvorlig. Er det siden du ble konsul for Nederland?
Firmaet, ansvaret for familien... Man kan ikke leve på Guds forsyn.
Men broren din Christian står jo ved din side.
- Ja, han må bare venne seg til det. - Jeg kjenner koloniene.
Der ble jeg kjent med Gerdas mor.
Gerda spiller så lidenskapelig.
Følelse og fornuft. Begge tilhører kunsten.
Ja, begge kan forenes. En kjøpmann og en musiker. Beundringsverdig.
Det er bra,-
- men med hvem skal jeg spille duetter i framtiden?
Thomas!
Thomas og Gerda er her!
Herregud, så vakker du er, Gerda.
- Jeg får vel si du til deg? - Ja. Og du er Tony?
Umiskjennelig, Tony.
Stig på.
Min kjære Jean ville ha vært veldig lykkelig.
Vi kjenner også noen som gjerne ville ha vært med i dag.
Kan jeg hjelpe deg?
Iblant kan jeg ikke svelge.
Det er ikke noe å le av. Det er alvor.
Jeg tenker på at jeg kanskje ikke kan svelge, og da går det absolutt ikke.
- Du innbiller deg det nok bare. - Ja.
Matbiten sitter allerede bak i halsen.
Men musklene svikter helt enkelt.
De adlyder ikke viljen min. Jeg våger ikke engang å ville.
Christian, hva er det for slags tull.
Han våger ikke å svelge, våger ikke å ville. Det er originalt.
Latterlig.
Det er nervene. Christian...
Det var på høy tid at du kom hjem igjen.
Ellers hadde du blitt syk av klimaet der borte.
Sammen med datteren min har jeg spilt mange vakre duetter.
Nå har hun en annen partner.
Ikke en kunstnerpartner, men en livspartner.
Jeg hever glasset for våre barns lykke.
- Skål! - Skål!
Gerda...
Kjære Tom! Tenk deg det. Eva Ewers tok meg med på en tur på elven.
Den gikk på Isar til München.
Mannen hennes hadde med seg en venn, Alois Permaneder, humlehandler.
- Her er et krus. Én liter. - Det er for mye.
Takk for at du ble med og ikke var redd for en tur på elven.
Jeg er ikke redd for noe, herr Permaneder.
Vis det da!
For øvrig er han fortsatt ungkar.
God dag.
"Noppe & Co. Humlehandler".
Ja. Sønnen din var så vennlig og muliggjorde noen forretninger.
Han innfinner seg snart.
Jeg ber om unnskyldning for kortet, men jeg hadde ikke noe annet.
- Herr Noppe... - Jeg er Co.
Jeg heter Alois Permaneder fra München.
Kanskje fruen har hørt navnet mitt nevnt av din datter.
Ja, min datteren har fortalt om deg.
Ja, og nå er jeg her.
- Som du ser. - Hva sa du?
- Nå ble du paff, hva? - Ja. Hyggelig...
- Nådige frue, nå lurer du vel? - Ja, herr Permaneder, så sannelig.
- Hvor? - Partiet skal til mølla i Rützerau.
- Vi kjøper også på egen risiko. - Vi håper at etterspørselen stiger.
Og prisen.
Forsiktig.
- Og firmaet ditt? - Mitt?
München er ingen forretningsby. Der tar vi det rolig.
Du må ha hatt en fin ungdomstid her.
Ja, men det er kjedelig at man bare lever én gang.
At man ikke kan begynne på nytt.
Og om du kunne begynne på nytt?
Jeg hadde nok gjort visse ting annerledes.
Kom!
- Og nå er du vel veldig redd... - Nei.
- ...for ekteskapet. - Ja... Nei.
Ja?
Men et ja for resten av livet...
Ok, Tony, du...
Vil du bli med meg til München?
Ja.
- Gentlemen... - Krischan!
- Gratulerer med den nye svogeren. - Takk.
Kongeriket Bayern vil være det rette stedet for prinsessen vår.
München er ingen forretningsby. Der tar alle et krus i fred og ro.
- Er ikke det noe for vår Krischan? - Jeg vil heller studere.
- Universitetet virker hyggelig. - Hyggelig?
Ja, man går dit når man har lyst, helt frivillig.
Setter seg, lytter... Det er som på teateret.
Men professorene synger ikke, de foreleser.
Bare le, du! Du trives jo også på teateret.
Justus. Stephan, foran og bak scenen.
Ja, men det er bare teater. Scene, sminke og litt tyll.
Tross det går det hederlig for seg.
Kjøpmenn skal virke så hederlige. I virkeligheten er de svindlere.
Hvor skulle ellers profitten komme fra?
Jeg for min del setter yrket mitt høyt.
Du store min, Thomas, jeg spøkte.
Men egentlig...
Spøker!
Du har jo sett hvordan vitsene dine er blitt mottatt.
"Jeg for min del, setter yrket mitt høyt," svarte Hermann Hagenström.
Ja, den dumme mannen. Jeg skammet meg over ham.
Stemningen var plutselig fryktelig. Folk lo som om jeg hadde rett.
Hagenström har utnyttet anledningen til å ta ikke bare deg, men oss.
- Jeg mente ikke deg, Thomas. - Hva betyr hans "For min del"?
"Den typen innsikt har du fått på din brors kontor."
Det er hva det betyr, ditt esel.
Nettopp, esel! Jeg forbyr deg å si sånt sludder!
Du latterliggjør oss med dine forhold, sykdommer og botemiddel!
Nei, Thomas. Du forstår meg ikke.
Man må holde orden på samvittigheten sin.
Grabow har skrevet ut en salve for halsmuskulaturen min.
Hvis jeg ikke bruker den, blir jeg helt hjelpeløs og kan ikke svelge.
Men bruker jeg den, føler jeg at jeg har gjort min plikt og har det bra.
Og det går fint å svelge.
Selve salven gjør ingenting.
En idé kan bare oppheves av en annen idé, en motidé.
Idé og motidé. Gjør det, men ikke snakk om det!
Det er det som er forskjellen mellom oss.
Du går jo gjerne i teateret og har selv hatt små flørter. Husker du?
- Alt til sin tid. - Og romaner leste du.
Men du har alltid oppfattet det-
- som om alt er forent med hardt arbeid og livets alvor.
Jeg går den veien forfedre våre har vist oss.
- Firmaets vel. - Ja.
Det vil jeg slippe. Du forstår-
- denne verden suger saften ut av meg-
- og jeg har ikke krefter igjen til det som betyr noe.
Jeg vet ikke om du forstår meg.
Du er en utvekst!
Du er en usunn del av familiens kropp.
Og hadde dette huset vært mitt, ville jeg bedt deg gå. Ut herfra!
Nei, Thomas. Hva er det med deg. Hva har jeg gjort deg?
Og slutt å gå rundt med den tåpelige stokken.
Christian!
Christian skal bli sin egen herre, og du Thomas skal hjelpe ham.
Firma Burmeester på Jungfernstieg. Tipp topp!
- Til Hamburg helt på egen hånd. - Vel, jeg får noe penger fra firmaet.
Fra Buddenbrook til Burmeester.
- Vi vil savne deg i klubben. - Ja, og Johnny Thunderstorm.
Skål for Johnny Thunderstorm, en utrolig dagdriver.
- Dere arbeider ikke, mine herrer. - Nei, sir, som du kan se!
Det forekommer at brødre hater hverandre,-
- men man snakker ikke om det.
Har dere ikke lyst til å flytte med meg? Dere to, til Jungfernstieg?
Vi tre...
Da var pannebiffen ferdig.
- Det heter frikadeller, Babette. - Babett. Vær snill og si Babett.
- En gang pannebiff alltid pannebiff. - Ja.
Tonele...
- Jeg har fått nok. - Hva sa du?
Jeg er sliten.
Nå vil jeg hvile. Noppe, min kompanjong, har avviklet.
Av kapitalen lever vi godt.
Gir du opp?
Og du sier at Buddenbrook-familien er umusikalsk.
Evnene våre holder til en vals.
- Et godt parti. - Tipp topp! Min gamle skolekamerat.
Gerda...
Og søsteren hans. Fru Permaneder.
Fraskilte Fru Grünlich.
Hun er langt borte.
I kongeriket Bayern.
Alle ser på deg.
- Med glede. - Og sladrer.
Litt må du unne dem.
Underlig...
Disse aftenkjolene, dette håret, denne holdningen, dette ansiktet...
Det er noe ved henne.
Gift i fire år og fortsatt ingen barn.
Så originalt. Jeg syns at det er fryktelig originalt.
Nei, men... Tony!
Det var da en overraskelse.
- Hva skal dette bety? - Jeg drar aldri tilbake til ham.
Hva sa du?
Tony?
Jeg vil skilles.
- Bli noen uker og så,.. - Nei!
Du får ikke lage skandale. Hører du?
Og du kan ikke tilgi ham?
Det var alle fornedrelsene jeg måtte holde ut.
Å, Tom...
At alt skulle mislykkes for meg,-
- hadde jeg ikke kunnet tro.
Det blir bra.
Nå er du helt alene.
Gud være med deg, så Buddenbrook beholder stillingen sin.
- Det samme hver eneste dag. - Ja.
Nå har vi vent oss til det og ville savne det.
Gerda!
Takk, Tony.
Jeg føler meg så hjelpeløs.
Vi gleder oss alle over barnet.
Nå er du virkelig en av oss.
Gutten så overhodet ikke ut til å ville komme til verden.
- En gutt. - Gratulerer med den førstefødte.
Han kostet nesten moren livet.
Nå blir alt bra, Tom.
Takk. Vi døper ham etter forfedrene våre:
Justus Johann Caspar Buddenbrook.
Jeg har kommet for å gratulere konsulen og konsulinnen-
- fra dypet av mitt hjerte.
Måtte barnet vokse og trives.
Carl Smolt!
Vokse og trives...
Det har dere gjort dere fortjent til overfor Gud og mennesker.
En sånn herre som konsulen fins det ikke mange av.
Han er en edel herre. Vårherre vil lønne ham-
- når det har gått så langt og vi står foran ham.
Til jord skal vi alle bli...
Til jord.
Mange takk, Tom. Adjø.
- Gå nå og si det til henne. - Jeg kan ikke, Aline.
Mamma!
Hva sa du?
- Hun heter Aline. - Aline hva?
Puvogel.
- Du godeste. - Du må ha hørt om henne.
Hun er sangerinne.
Et sånt menneske kommer ikke inn i vårt hus. Aldri.
Er alt i orden?
Jeg kom aldri helt i orden. I starten forlystet jeg meg på kafeer.
- Og så var det konkursen i Antwerpen. - Christian!
- Krischan! - Stephan!
Firma Burmeester på Jungfernstieg.
Tipp topp!
Thomas! Og så har jeg ikke gjort noe annet.
- Jeg har holdt meg rolig. - Jaså?
Du har fortsatt å more deg.
Ja, man må jo leve også.
Thomas...
- Ida. - Krischan.
Nå er det bare vekselen igjen-
- og annen gjeld.
Vekselen og annen gjeld... Hvorfra da?
Tror du ikke at jeg vet hvordan du har levd? Teater, sirkus,-
- klubber og mindreverdige damer...
Ikke si sånt.
Aline er ikke mindreverdig. Sånt får du ikke si, Thomas.
Du forstår ikke hvilken praktfull skapning hun er. Hun er så sunn.
Og da jeg fikk henne...
Det var en helt annen følelse enn når du har gjort en bra forretning.
Nå holder det. Ti nå stille!
Ved hjelp av et kapitaltilskudd-
- har min bror Christian etablert seg i Hamburg-
- som agent for champagne og konjakk.
Nei!
Der satt han da, senator James Möllendorpf.
Nå må de velge en etterfølger til senatet.
Kistenmaker har gitt opp. Nå står det mellom Hagenström og Buddenbrook.
Hagenström!
...med sine fine slips... Hagenström er et matvrak...
Buddenbrooks søster er skilt to ganger.
Det kan ikke konsul Buddenbrook noe for.
- Hagenström? Er det Hagenström? - Det blir Hagenström.
Buddenbrook! Det er Buddenbrook!
Buddenbrook blir det! Selvsagt blir det Buddenbrook.
De kommer!
Ida, de kommer!
Tom! Tom, de kommer!
Det ble du! Hagenström er beseiret.
Konsul Buddenbrook, hansestadt Lübeck har valgt deg til senatsmedlem.
Jeg spør deg: Aksepterer du oppdraget?
Jeg vil samvittighetsfullt passe embetet mitt,-
- av all kraft kjempe for byen Lübecks vel-
- og trofast følge dens forfatning.
Jeg vil på rettskaffent vis forvalte allmennhetens eiendom-
- uten å se til mitt eget eller min families og mine venners beste.
Jeg vil skipe rettferdighet for alle, rik som fattig.
Så hjelp meg Gud.
Det haster å sørge for en regulering av Trave.
Dampskipstrafikken kan konkurrere med Kiel og Hamburg.
Vi må få båtene raskere inn og ut av Trave.
Det er framtiden, ordfører.
Som kjøpmann har du bedre innsikt enn diplomatene våre.
Å ha innsikt er bra, men man må også ha handlekraft.
Glasset skal knuses nå og gi flaks til husbonden med frue!
Nå har vi endelig vårt eget hus.
- Med søyler fra Italia. - Ja.
Og endelig et eget musikkrom til deg og Hanno.
- Skål, mine herrer! - Skål!
Hermann Hagenström bor i en koie sammenlignet med deg.
Hvorfor er du så forsagt?
Jeg har et ikke ubetydelig parti rug til en ikke helt fordelaktig pris...
Kort og godt: Jeg var nødt til å kjøpe et stort parti rug veldig dyrt.
Men det går over. I morgen føles det bra igjen.
God kveld.
Suksessen kommer tilbake.
Å, Tony...
Lykke og suksess fins inne i oss.
Vi må holde på det. Hardt, og dypt inne i oss.
- Når man begynner å gi etter... - Gi etter?
Du er senator. Du har Gerda, Hanno og firmaet-
- som snart jubilerer. Hundre år med Buddenbrook.
Vi lever.
De siste dagene har jeg tenkt på et tyrkisk ordtak:
Når huset står ferdig, kommer døden.
Døden? Hva snakker du om?
Tilbakegangen. Nedgangen.
Du vet.
I Hannos dåp sa du: "Nå begynner en helt ny tid."
Men du står jo her i all din glans.
"Strålende", Tony..?
Som stjernen der på himmelen.
Man vet ikke om den er sluknet når den lyser på sitt sterkeste.
Nå holder det!
Det er for mye.
For mye..?
Musikken hjelper ikke Hanno å komme videre i livet.
Musikk... Det familien Buddenbrook elsker,-
- er trallingen den bleke optimismen...
Herr løytnant von Trotha.
Fru senator. Senator.
- Hvis jeg forstyrrer... - Slett ikke, kjære René.
Senatoren var nettopp på vei til kontoret. Han ville bare si adjø.
René, har du husket det?
Ja visst, Hanno. Her er notene til Tristan.
Av pianospill lærer man seg ikke å praktisere kornhandel.
Firmaet krever det. Han må.
Ser du? Det er tungt arbeid.
Kunne du bære en sekk selv da du var liten?
Det kan jeg fremdeles. Skal jeg gjøre det?
Ja.
Du må også arbeide hardt om du vil leve godt.
Men heldigvis for deg, på kontoret og børsen.
Vil du det?
Ja, pappa.
Si meg hva du ser.
Store seilbåter med underlige vimpler.
Vet du hva fartøyene der nede heter?
Det der er Wullenwever. Og der er-
- Frederike Oeverdieck.
Ja, det er alltids noe.
Men hvilket av dem går til København og hvilket går til Riga?
Hvilket av dem tilhører konkurrentene?
Se, der er René!
Pappa...
Løytnanten har allerede vært hos mamma i to timer.
Ikke latterliggjør meg.
Det avhenger helt av deg selv.
- Allerede tilbake? - God kveld, Tom.
Hvordan er det med dine adelige venner?
- Jo... Herr von Maiboom... - Hva er det med ham?
Egentlig en elskverdig mann...
Han spiller kort.
Han spiller rullett.
Han spiller i Rostock, i Travemünde, overalt...
Han trenger en stor pengesum. Med en gang.
Innen 14 dager.
Von Maiboom må selge avlingen på rot.
Han ønsker anbud fra noen lånehaier.
Men det er deg de prater om, Tom.
Om deg.
- Om meg? - Jeg skulle framføre forslaget.
Hele avlingen på rot for 55 000 kurant mark?
- Det kan vi fordoble ved salg. - Et kupp.
Ja, et kupp.
Lykke og suksess fins inne i oss.
Og når det begynner å gå utfor... Det har du selv sagt.
Det blir sikkert tusen sekker hvete. Havre og bygg vet jeg ikke hvor mye.
Du kunne kanskje dra dit.
Nei.
Aldri!
Du har min respekt, Buddenbrook.
- Jeg kom visst for sent. - Ja visst...
Nå vel, lykke til!
Førstemann til Trave!
Kom igjen!
"Hyrdens søndagssalme." Nå er det Herrens dag...
Nei, min venn, det går ikke. Man har ikke hendene foldet på magen.
Et foredrag innledes med et bukk. Og mye høyere.
Én gang til, takk.
- "Hyrdens søndagssalme." - "Hyrdens søndagssalme!"
På markene er jeg alene...
...på avstand...
Jeg er alene...
Dette er ingen glede.
Hvorfor gråter du?
Man kan gråte over-
- at du en dag som denne ikke kan skjerpe deg og være meg til glede.
- Er du en liten jente? - Nå holder det!
Hva skal det bli av deg?
- Gratulerer, senator. - Takk.
Du har fremdeles byens vakreste blomster.
Jeg vet ikke hvordan jeg kom meg vekk derfra...
Det var en sjanse å ta.
Tipp topp!
Senator... De hjerteligste gratulasjoner med jubileet.
Jeg har arbeide en stund med en oversettelse av von Lope de Vega.
Hans samlede verker?
Jeg skal legge dem for dine føtter-
- når jeg er ferdig med dem.
Et telegram fra Permaneder. Lykkeønsker fra München.
- Til deg... - På sin måte var han en god mann.
Nei, vi har ikke holdt oss unna. Vi har kommet fra Travemünde-
- for å lykkønske deg, Buddenbrook. - Takk, Hagenström. For en ære.
res den som æres bør. Håper du er her de kommende hundre årene.
Merkelig...
Telegram til senatoren.
- Telegram til senatoren... - Telegram til senatoren.
Da din far konsulen slo ned gateopprøret i 1848...
Det var herlige gutter som var med. ynene flammet av hat.
Vi så alle hatet i gatene.
Og stein kastet de...
Gå etter ham.
Det er bra.
Herregud, Thomas. Du som betalte Maiboom 55 000 mark.
Tapt.
Borte!
Men det var like bra.
Jeg har advart deg.
Jeg hører fortsatt din far:
"Min sønn, gjør med glede forretninger om dagen,"-
- "men gjør bare sånne som får deg til å sove godt om natten."
...til meg gjennom prestelig kopulasjon...
...fikk sønnen vår kopper...
Den gamle Bibelen fra Wittenberg tilhørte familien Buddenbrook...
...tilfaller alltid den førstefødte...
Herren lot min datter Antonie vokse opp med den æren-
- for dydig å vente på sin tilkommende-
- og deretter underkaste seg hans vilje.
...ble min førstefødte sønn og arvtager døpt Justus Johann Kaspar.
Nå...
Har du gjort det, Hanno?
Ja.
Hvordan kom du på å gjøre noe sånt?
Jeg trodde ikke-
- at det ble noe mer.
Jul.
- Jeg holdt nesten på å glemme... - Neimen, herr Christian.
Hadde du ønsket deg den?
- Ja. Jeg så "Fidelio" på teater. - "Fidelio"...
Hør etter, Hanno...
Du får ikke like sånne ting.
Teater og sånt...
Det holder ikke.
Så den ønsket du deg altså.
Han dør!
Han burde innsett tidligere hvem som ville knuse hjertet hans.
- Serviset med gullkant? - Det tar jeg.
Ja vel, og jeg?
Og jeg? Jeg ber om å ikke bli helt glemt.
Hva skal du med et servise?
Før eller senere tenker jeg å gifte meg.
Det er ikke mulig med tanke på mammas død.
Jeg har tatt hensyn til det.
Tom, jeg kan ikke prate om det når Tony og Gerda hører på.
Jeg har forpliktelser. Du vet jo lille Gisela...
Jeg kjenner ikke til noen liten Gisela.
- Hun er min! - Jeg er overbevist om at det er løgn.
- Ti stille! - Nå holder det, Tom.
Jeg betakker meg for all innblandingen fra deg.
Jeg er et voksent menneske!
Du er en narr.
Jeg forbyr deg å gjøre oss i familie med en kurtisane-
- og kaste pengene våre i skjødet hennes!
Tenker du å gi barna hennes... navnet vårt?
- Ja, hvis hun blir min kone. - Da umyndiggjør jeg deg.
Jeg lar deg sperre inne. Jeg skal tilintetgjøre deg!
Vi er ferdige her inne.
For mamma har du alltid vært favorittsønnen.
Men så langt jeg kan huske-
- har du utstrålt en kulde som har gjort at jeg alltid har frosset.
Jeg kan ikke tenke på sykdommene dine hele dagen.
Kanskje jeg er sykere enn du er.
Det er det verste. Tony. Gerda.
Han sier at han er sykere enn meg. Jeg må vise deg noe.
- Jeg er syk av smerter! - Christian!
Herregud, hva krangler dere om? Er det en ære å være sykest?
Hvis du blir gal, og det er ikke umulig,-
- kommer jeg ikke til å gråte. - Ikke om jeg dør heller?
- Du dør ikke. - Bra, jeg dør ikke.
Thomas, vi får se hvem av oss som dør først.
Du er en egoist, Thomas. Ja, det er du.
Og jeg er glad i deg. Til og med når du krenker meg og skjenner på meg.
Men det verste er at du tier.
Når jeg står der alene og skamfull.
Du er uten medfølelse,-
- kjærlighet og ydmykhet.
Jeg er så lei av alt!
Beherskelse! Likevekt! Disiplin! Verdighet! Dødstrøtt...
Jeg har blitt som jeg er-
- siden jeg ikke ville bli som deg.
Som meg?
Du, senatoren?
Jeg snakker sant.
Én, to...
- Én, to, tre... - Én gang til.
Jeg har også vært veldig lykkelig her en gang, men det er lenge siden.
Ja, ja...
Vi må skride til ekstraksjon.
Skrid i vei.
Så...
Et lite øyeblikk bare, senator...
- Tannen... - Hva da?
Tannen er brukket. Røttene må fjernes separat.
Ved hjelp av en brekkstang.
Det er fire av dem.
Thomas...
Hva gjør du her? Du har jo møte.
Jeg er litt svimmel. ynene...
- Den friske luften gjør meg godt. - Skal jeg følge deg?
Det går bra.
Jeg går hjem-
- og hviler litt.
La meg ikke være alene! Vær så snill!
Du må bli hos meg. Bli hos meg!
Kjør videre! Kjør videre!
Da fikk du rett, Tom. Nå er du død-
- og jeg lever fremdeles.
Forakter du meg for det?
I det ytre pen og proper, men innvortes er du svart.
Herregud, Tom... Jeg visste det ikke.
Du sa aldri noe-
- om hva det kostet deg.
Firmaet, og alltid firmaet.
Verdigheten din.
Ikke tro at jeg har et kaldt hjerte!
Jeg har bare ingen tårer igjen.
Ja, Tom, nå har du vunnet.
Og jeg bøyer meg.
Hva er døden?
Lykke.
Tilbakekomsten fra en... uutsigelig pinefull irrgang i livet.
Jeg vil leve.
"Jeg vender tilbake til livets drivende urkraft"-
- "som virker i alle skikkelser."
"Sånn er livet mitt. Dette er bare et fengsel,"-
- "et fengsel som vi havner i ved fødselen"-
- "til døden befrir oss og roper oss hjem."
I sitt siste testament har han bestemt-
- at firmaet Buddenbrook avvikles.
Alle kontante ressurser tilfaller deg, fru senator, og deres sønn.
Han kunne ikke se Hanno som arvtager av firmaet sitt.
Firmaet-
- Buddenbrook avviklet.
Endelig er alt over.
Det var deilig.
Livet er et fengsel. Stengsler overalt.
Ja, enorme gjerder hver formiddag på skolen.
Et fengsel, som vi havner i ved fødselen.
Tullprat. Nå er du fri med musikken din.
- Du kommer til å bli berømt. - Nei.
- Jeg vil ikke bli berømt. - Hanno!
Jeg vil ingenting.
Nå?
Nå er det borte.
Ingen tvil. Det er tyfus.
Vi gir kinin og antipyrin.
Vi gjør vårt ytterste.
Men om det er meningen,-
- fru senator,-
- så fins det ingen botemidler.
Nei, nei...
- Det er jo hans beste venn. - Det er riktig.
Hanno!
Jeg... er så trøtt.
Jeg trenger plass.
Familien min vokser.
Sønnen min vil gifte seg. Så kommer barna. Det blir for trangt.
Du gjør et riktig valg. En ordentlig bygning, et palass.
- En vakker antikvitet. - Akkurat som firmaet og dets sjef.
Damene er der oppe.
Huset...
Mammas hus.
Til og med da Gud lot livet mitt gå stykker,-
- var jeg aldri helt fortapt.
Jeg kunne alltid ta min tilflukt i barndomshjemmet.
Og nå leter Gosch etter en kjøper for oss.
Du kan jo ikke bo her alene.
Det er ikke riktig av fru senator å forlate oss.
Kanskje har jeg aldri helt passet inn i Lübeck.
Vi har alle vært glad i deg, Gerda,-
- selv om du alltid har funnet oss motbydelig.
Jeg har aldri følt at jeg tilhørte familien.
Du er så heldig å stå sterkt, holde deg fast med sterke hender.
Ja, det er bra, Gosch.
Seieren over Frankrike, tollunionen. Herlige tider for en kjøpmann.
En Julius Cæsar. En børsens Borgia.
Pengene vokser om man gir dem plass.
Hermann Hagenström. Nei!
Unnskyld meg, mine damer. La meg ikke forstyrre!
Vi skal bare se oss rundt. Konsul Hagenström søker plass.
En vakker bygning. Bare dette rommet-
- er stort som en ballsal. Her kan du danse.
Ja, jeg husker ballet like før bryllupet ditt.
- Det er lenge siden. - Ja.
Du var den kveldens prinsesse.
Og du hentet tilbake orkesteret til meg. Det var vakkert.
En perle...
Virkelig en perle.
Til deg, Tony.
Mange takk, Gerda.
Lev vel!
Sånn kom du en gang sammen med Thomas for mange år siden.
Thomas fins ikke lenger.
Og jeg...
Jeg drar som jeg en gang kom.
Hanno...
Jeg var så utrolig glad i ham.
Tom, far, mor, bestefar...
Hvor er alle nå?
- Det er så hardt og trist. - Det fins et gjensyn.
Ja, man sier så.
Et gjensyn... om det var så vel.
Men, lille Tony, sånn er det.
Bente Eie PrimeText International AB
www.primetext.tv PrimeText International AB